Rymden, den sista utposten.
Det här är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: att utforska nya märkliga världar...
att söka efter nytt liv och nya civilisationer...
att djärvt färdas dit ingen har färdats förut.
MOTURSINCIDENTEN
Kaptenens loggbok. Stjärndatum 6770,3.
Enterprise är på väg mot planeten Babel...
där ambassadörer från alla planeter i Federationen...
väntar på att få hedra Enterprises berömde passagerare...
Kommendör Robert April, den förste kaptenen på USS Enterprise...
och de senaste 20 åren allmän ambassadör för Federationen.
Vid 75 års ålder...
har Kommendör April nått lagstadgad pensionsålder.
Vad jag än har rest i universum, Jim...
känns den här bryggan ändå mest som mitt hem.
Ja, kommendör, jag vet vad du menar.
För mig var skeppet alltid som mitt eget barn.
Jag var där på San Franciscos flottvarv...
när komponenterna tillverkades.
Jag visste inte hur många av instrumenten i sjukhytten...
som var utformade av Sarah.
Som förste medicinske officer ombord på ett rymdskepp med warpfad...
var jag tvungen att komma med nya idéer hela tiden.
Din blygsamhet är onödig, mrs April.
Dina insatser som pionjärläkare i rymden är välkända.
Det är trevligt att veta att damen är lika intelligent som vacker.
Liksom blommorna hon bär.
Dr, med smicker kommer du långt.
Men tyvärr tror jag att min blomma håller på att vissna.
Den växte på Capella IV, eller hur?
Ja, men den lever bara i några timmar.
I morse var den en späd planta, om några timmar är den död.
Ursäkta mig, kapten.
Du bad att bli underrättad när vi fick visuell kontakt med novan Beta Niobe.
Tack, mr Spock.
Mrs April, du ska strax få se en annan av universums vackraste vyer...
Beta Niobes Supernova.
Den är vacker... men också mycket dödlig.
Vi befinner oss på tryggt avstånd från novan.
Beta Niobe. Du var närvarande när stjärnan började explodera, Jim.
-Ja, det var vi, kommendör. -Kapten.
Sensorerna har fått in ett oidentifierat objekt...
som färdas i otroligt hög hastighet...
och på kollisionskurs med Enterprise.
Larmberedskap i skeppet.
Hur snabbt färdas det, mr Spock?
I en hastighet som borde vara omöjlig att uppnå.
Nånting liknande warp 36.
Inget naturligt objekt har nånsin registrerats i en sån hastighet!
Det är nog inget naturligt objekt, utan ett rymdskepp.
Men vem har teknologin...
att bygga ett skepp som färdas så snabbt?
Ingen känd ras, kapten.
Det kommer i alla fall i kontakt med oss om 1,4 minuter.
Vänd tvärt, rorsman. Ändra kurs till 24 märke 7.
Ursäkta, kapten.
Skeppet var på kollisionskurs av en tillfällighet.
Det är tydligen på väg mot centrum av Beta Niobe-novan.
Rakt mot självförgörelse.
Kapten Uhura, öppna anropsfrekvenserna.
Jag vill tala med skeppets kapten.
Kapten, skeppet svarar inte.
Vill de inte tala, saktar vi ner dem.
Mr Sulu, lägg en dragstråle på skeppet.
Dragstrålen inriktad och i funktion, kapten.
Vi påverkar knappt det andra skeppets hastighet, kapten.
Det har saktat ner till warp 32.
Kapten, vi har visuell kontakt.
Lägg upp det på skärmen.
-Jag har aldrig hört det språket förr. -Inte jag heller.
Kör meddelandet genom universalöversättaren, kapten Uhura.
Kanske kan den visa vilket språk hon talar.
Kapten, universalöversättaren har svaret.
Kvinnan talar samma universalspråk som vi...
men hon talar baklänges.
Kapten, får vi höra bandet baklänges...
bör det bli framlänges för oss.
Ja, sir, på skärmen.
Jag är på ett blixtuppdrag. Er stråle saktar ner min fan.
Släpp loss mitt skepp genast, annars är jag förlorad.
Öppna anropsfrekvenserna igen.
Säg att hon riskerar livet om hon håller nuvarande kurs.
Ingen idé, sir. Hon vägrar svara.
-Kapten. -Ja, Scotty, vad är det?
Kapten, motorerna ger sig!
-Vi kan inte hålla den här farten. -Mr Arex, vad är vår hastighet?
Warp 11 just nu, kapten.
Mr. Spock, hur snart når den främmande farkosten...
Beta Niobe-novan?
Om tre minuter och 42,7 sekunder.
Ge mig tre och en halv minut, Scotty.
Vi ökar fortfarande farten, kapten.
Warp 14.
Warp 15.
Jag har inget val. Jag måste lossa dragstrålen.
Jag kan inte förgöra skeppet och 430 personer för att rädda henne.
Mr Sulu, lossa dragstrålen.
-Sir, jag kan inte. -Vad menar du?
Våra kontroller fungerar inte. Skeppet svarar inte som det ska.
Gå över till manuell styrning.
Den svarar inte, sir.
Vi måste lossa strålen...
annars följer vi med in i novan!
Vår hastighet är nu warp 20...
och det andra skeppet når novan om en minut och 58,3 sekunder.
Jag beklagar, mrs April.
Det verkar som om vi inte når fram till Babel.
Som besättning på ett rymdskepp har vi alltid varit beredda på att dö.
Vi är fortfarande besättning på ett rymdskepp, kapten.
Det finns fortfarande en chans.
Efter att skeppet når novan bör det brinna upp...
och bryta kontakten med vår dragstråle.
Mr Spock, hur lång tid har vi på oss att bromsa för fullt...
och ändra kurs?
Vi håller warp 22 nu, och farten ökar, kapten.
Vi behöver 42,85 sekunder för att ändra vår kurs...
efter att det främmande skeppet når novan.
-Du hörde, mr Sulu. -Uppfattat, sir.
Mr Scott, vi kommer att bromsa för fullt om en minut.
Uppfattat, kapten. Våra motorer är nästan slut.
De har hållit så länge i denna fart...
bara därför att den främmande farkosten bogserar oss med strålen.
Den främmande farkosten når Beta Niobe om 52,3 sekunder, kapten.
Kontakt om 39 sekunder...
38, 37...
...13,12,11...
Var beredd att ändra kurs, mr Sulu.
Ja, sir.
Nu, mr Sulu!
Nåt är på tok, kapten!
Vi dras ännu av det främmande skeppet!
Omöjligt! Det borde ha förstörts omedelbart.
Tydligen inte, kapten.
Vår dragstråle är fortfarande fäst.
Och vi ökar fortfarande hastigheten.
Kontakt med novan om 35,18 sekunder.
Det andra skeppet kanske överlevde hettan från novan...
men det gör inte Enterprise.
Mr Scott, hur går det med bromskraften?
Lika illa som förut, kapten.
Vi har ingen kontroll över skeppet så länge den främmande kvinnan drar oss.
Kontakt om 20 sekunder.
Fortsätt testa kontrollerna, mr Sulu!
Ingen förändring, kapten.
Det måste fungera!
14 sekunder,13,12...
Glöm det, mr Spock, det tjänar inget till.
Vi lever fortfarande.
Kapten Uhura, hur ser det ut omkring?
-Vad? -Var är vi?
Kaptenens loggbok, stjärndatum 6770, 6.
Enterprise har åkt in i det mest främmande landskap jag har sett.
Vi är i ett omvänt universum med svarta stjärnor och vit himmel.
Vi dras fortfarande av det främmande skeppet...
och har båda överlevt den extrema hettan i Beta Niobe-novan.
Scott anropar kaptenen.
Ja, Scotty, hur går det där nere?
Vi måste lära oss skeppets funktioner från noll.
Varje kontroll fungerar omvänt.
Okej, kapten Uhura...
vi kontaktar skeppet igen.
-Vi behöver få svar. -Kapten! Den capellanska blomman!
Kapten Kirk har nog andra bekymmer än din blomma, kära du.
Du förstår inte.
Innan vi nådde detta universum var den på väg att vissna...
men nu står den i full blom igen.
Hur är det möjligt?
Som om den blev yngre igen.
Jag känner det nästan när jag håller i den.
Kapten...
blomman är inte det enda ombord som blir yngre.
Förklara, Spock.
Skeppets klockor går också baklänges.
Tidens flöde är omvänt i detta universum.
Ju längre vi stannar här, ju yngre blir vi.
Det främmande skeppet svarar på vårt anrop, kapten.
Er inblandning kostade mig nästan livet.
Jag förstår henne nu utan hjälp av universalöversättaren.
Tydligen fungerar våra hjärnor också omvänt, kapten...
så att vi förstår hennes språk.
Därför verkar skeppet fungera omvänt för oss.
Jag är kapten James T. Kirk på USS Enterprise.
Vi försökte hindra dig från att nå Beta Niobe-novan.
Vi antog att skeppet skulle brinna upp.
Jag måste återvända till mitt eget universum, kapten Kirk.
Vem är du? Hur korn du till vårt universum?
Jag är en rymdutforskare.
Jag togs med överraskning när Amphion, tidigare en död stjärna...
blev nova och kom till liv. Jag drogs in i stjärnan.
Men istället för att dö nådde jag ett universum...
där allt fungerar omvänt jämfört med mitt universum.
-Vårt universum? -Ja.
Min teori är att två stjärnor blev novor samtidigt i bägge universum...
och skapade en port som jag passerade igenom.
I hennes universum är en nova en död stjärna som får liv!
Och när en nova i hennes universum exploderar samtidigt...
som i vårt...
kan man färdas mellan dessa två universum.
Vi återvända på samma sätt, genom de två novorna.
Det är omöjligt, kapten.
Amphion är inte längre en nova, den har börjat sitt liv som stjärna.
Jag föreslår att ni följer efter mitt skepp.
Våra vetenskapsmän kanske kan lösa era problem.
Vi har inget val.
Kaptenens loggbok, tillägg.
Vi färdas mot Karla Fems planet, Arret.
Säkert har ingen av oss har nåt emot...
att bli yngre istället för äldre som omväxling.
Det gläder mig, Jim.
Om vi stannar länge nog...
är jag inte längre pensionsmässig.
Vi måste i alla fall återvända hem, och jag är öppen för förslag.
Det är logiskt att vi måste återskapa förhållandena som förde oss hit.
Två novor måste vara på samma plats i båda universum...
för att en port ska kunna skapas som vi kan färdas igenom.
En stjärna som dör i vårt universum, och en stjärna som föds här...
skapar de rätta förhållandena.
Det krävs ett sällsynt Sammanträffande, mr Spock.
Kapten, vi närmar oss Arret.
Karla Fem undrar om ni är beredda att stråla ner till planeten.
Säg till Karla Fem att mr Spock...
kommendör April och jag själv strålar ner.
Ja, sir.
Karla Fem gav oss koordinater...
för att stråla ner till hennes sons laboratorium.
Hennes son?
Vi har inte tid med barnlekar nu, Scotty, men stråla ner oss.
Ja, sir.
Får jag presentera min son, Karl Fyra.
-En ära att träffa er, mina herrar. -Mycket logiskt.
Om tidens flöde är omvänt...
så föds man gammal och dör som spädbarn.
Dina ättlingar föds före dig...
och dina förfäder föds efter dig.
-Då är barnet i lekhagen... -Min far, kapten.
Vi är överväldigade...
av skillnaderna mellan våra båda universum, Karla Fem...
men vi måste hitta ett sätt att återvända till vårt universum med positiv materia.
Jag har arbetat med problemet...
sedan Karla informerade mig om era problem, kapten Kirk.
Här är en karta över vår galax.
Våd solsystem är här.
Ni korn in i vårt universum genom Amphion-novan här.
Vi måste koordinera det här till vårt eget universum.
-Kan vi göra det, Spock? -Ja, kapten.
Tydligen innehar dessa två universum samma plats...
men i olika dimensioner.
Om Beta Niobe och Amphion innehar samma plats...
kan vi se om det finns andra novor...
som innehar samma plats i båda universum.
Rätt, kommendör.
Om ni tittar på stjärnkartan ser ni Vintergatan.
Här är Beta Niobe. Och här är jorden. Den överensstämmer exakt med Arret.
Men lägg båda stjärnkartorna ovanpå varandra...
så ser vi var två stjärnor innehar samma plats i båda universum.
De röda sfärerna visar var två stjärnor innehar samma plats.
Inget par är novor i båda universum.
Om en stjärna börjar som död här...
kan vi väcka en till liv i förtid.
Ja, vi kan agera barnmorska och ge liv åt en stjärna.
Då har vi två novor på samma plats... och återvända hem, i teorin.
Men jag måste färdas genom novorna i högsta fart för att inte brinna upp.
En skepp kan inte uppnå samma fart.
Det stämmer, kapten.
Ni får gärna använda mitt skepp, kapten.
Jag har 430 besättningsmän, Karla.
Ditt skepp rymmer bara några personer.
Vi kan inte använda hennes skepp för att färdas...
men vi kan använda det obemannat med vår dragstråle påkopplad.
Det kan fungera. Det var så vi kom hit första gången.
Det borde fungera, ja. Men minsta felräkning...
så åker vi huvudstupa in i en Supernova.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 6770, 1.
Tiden går fortfarande baklänges för oss.
Vi har satt kurs på en död stjärna i detta antimateria-universum...
som överensstämmer med novan Minara i vårt universum.
Vi dras av Karla Fems obemannade farkost...
som har tillräckligt mycket positiv materia-beväpning...
för att väcka liv i en död stjärna.
Vi kanske kommer fram till Babel i alla fall, kommendör.
Jag blir glad att komma hem, inte nödvändigtvis till Babel.
Det betyder bara slutet på min karriär, Jim.
Meddelande från Arret, kapten.
Jag vill önska er lycka till, kapten.
Vare sig ni lyckas eller inte, kommer jag inte att få veta det.
Ja, Karla Fem.
Antingen brinner vi upp, eller så kommer vi till vårt universum.
Men du kommer aldrig att få höra ifrån oss igen.
Tack för att du offrade din farkost.
Det var ett litet offer, kapten Kirk. Lycka till.
Dragstrålen fungerar bra, kapten.
Vi har samma hastighet som Karla Fems obemannade farkost.
När når besättningens yngste...
sin födelsestund?
Om arton minuter och 37 sekunder i realtid.
Men långt innan dess är vi alla barn.
Vilket också betyder...
att vi förlorar vår kunskap med förfärande fart.
Snart kanske vi inte kan sköta Enterprise.
Vilken kurs har vi, mr Sulu?
Jag vet inte. Vad gör jag här?
-Vad är det här för utrustning? -Han är för ung, kapten.
Mr Arex, ta över för honom.
Kapten Uhura, rapportera till navigationskonsollen.
Beklagar, sir. Jag förstår mig inte på utrustningen.
-Vad ska jag göra med kontrollerna? -Glöm det.
Kan du hoppa in för Sulu och Uhura?
Ja, kapten.
-Men vem hoppar in för dig? -Vad menar du?
Vid vilken ålder blev du kapten på ett rymdskepp?
Och när började du i Stjärnflottans akademi?
Jag förstår vad du menar.
Som vulcan åldras jag långsammast.
Jag kan föra befälet längre än nån annan.
Men även jag blir för ung för att veta vad jag ska göra.
Kaptenens loggbok, tillägg.
Vi har 11 minuter realtid på oss att nå den döda stjärnan...
men alla i besättningen förvandlas till barn...
och kan inte sköta skeppet.
Tio minuter och 14,21 sekunder, kapten.
Vi når fram med bara några ögonblicks marginal.
Vi måste koppla loss dragstrålen i rätt ögonblick.
Dragstråle?
-Hur gör vi det, Spock? -Kapten, jag måste ta befälet.
Du kan inte längre föra befälet över Enterprise.
Som du vill.
Vad ska jag göra?
Mr Spock, så länge jag är ombord är jag högsta befäl.
Förlåt mig...
men du kan bara föra befälet i några minuter till...
vilket inte räcker för manövrerna som ska ta oss hem.
Du har rätt, förstås.
-Kommendör April, du har befälet. -Kommendör?
Jag är kapten April, mr Spock.
Robert, vi är de enda vuxna på bryggan.
Alla andra är tonåringar och barn.
Se till att de inte skadas, Sarah.
Vi måste tända den döda stjärnan för att komma hem.
Mr. Spock, kan du fortfarande följa order?
-Ja, kapten. -Utmärkt.
Inta din plats vid navigationskonsollen.
Den döda stjärnan är rakt framför oss, kapten.
12 grader söder om det galaktiska planet.
-Beväpna Karla Fems farkost, Spock. -Farkosten beväpnad, kapten.
Nio sekunder till sammanstötning.
8, 7...
3, 2...
Håll i er, vi åker rakt igenom novans centrum.
Vi klarade det! Vi är hemma igen!
Vi klarade oss. Vi är hemma.
Den omvända åldrandeprocessen har slutat.
Men Enterprises besättning är ju barn allesammans.
De kan gå in i transportören.
Den behåller minnet av deras tidigare molekylstruktur.
Men vi då?
Vi behöver inte använda transportören.
Vi kan förbli unga och leva om våra liv igen.
Du kan föra befäl på ett rymdskepp igen.
Vilken välsignelse att få leva om sitt liv...
om det har varit otillfredsställande.
Nej, Sarah, jag vill inte leva om det igen.
Det kan inte bli ett dugg bättre än vårt liv tillsammans.
Åh, Robert
Vi har ett meddelande från Federationen...
som kan glädja er.
Kapten Uhura, framför det till kommendör April och hans fru.
Med tanke på kommendör Aprils modiga handlande...
ombord på USS Enterprise detta stjärndatum...
omprövar vi hans pensionering...
och överväger hans begäran att förbli Federationens ambassadör.
Tja, bra.
Bara för att man är 75 år gammal...
behöver man inte sluta betjäna galaxen!
Vi anländer till Babel om en timme och 15 minuter, kapten.
Jag ser att din blomma står i blom igen.
Ja, vår resa in i det negativa universumet gav den ett andra liv.
Den gav oss alla ett andra liv.